www.HoundDawgs.org
Våkn opp, Victor!
Du får ikke sove på din siste arbeidsdag.
36 timer til og så drar jeg på min andre bryllupsreise til Venezia.
Jeg lengter. Ikke mer frossen snørr i ansiktet.
Ikke mer katalogisering av verdiløse kryoseismiske målinger.
Ikke flere netter i skje med Brad for å holde varmen.
Innrøm at du kommer til å savne oss.
Dette krever en avskjedsskål.
Jeg sier ikke nei.
Du bør se på det, Brad.
Men i hel...
Sterke vinder fra nord, men ellers ser alt normalt ut.
- Hold deg varm der ute. - Håper kona blir på gravid med en gang.
Takk.
Skål for Brad.
- Stakkars Brad. - Tre ødelagte sendere. Ikke et godt tegn.
Hva er det nå?
Det kan ikke stemme at temperaturen synker så raskt.
Sa du at vinden var nordlig, Victor?
- Victor? - Den virker ikke.
Hører du meg, Brad? Kom tilbake!
Vi må hente ham før lungene hans fryser.
Hører du meg, Brad?
- Kom an! - Brad!
Brad!
Løp, Brad! Kom an!
Reis deg opp! Kom an!
Lukk døren før vi begge dør!
Isstormer rammer USAs nordøstkyst.
Tog forsinket i Danmark.
Normale temperaturer vender tilbake.
Labrador rammes av merkelige vinder.
Tankskip frosset inn.
Her er mitt andre hjem, familie.
- Vårt hjem. - Du har rett. Vårt hjem.
- Vi har kommet hit i over 20 år, Jordy. - Alt før du ble født.
Jeg heter Jordan, pappa. Du valgte navnet.
Med tanke på stedet er jeg glad at du aldri dro med meg på dine hasteturer.
Jeg trodde ikke han skulle klare å klage hele veien opp, men det gikk!
- Imponerende. - Selv for en tenåring.
- Jeg skulle få dra til Cabo med Rory. - Det var før du ble utvist.
Man får ikke dra til Cabo om man tabber seg ut!
- Som man reder, ligger man. - Det jeg gjorde var morsomt.
Rory er like skyldig som jeg, men han er i Cabo nå!
Når vi drar tilbake kan du be Rorys foreldre om å adoptere deg.
- Problem løst! - Du er en problemløser, skatt.
Herr og fru Summers!
- Godt å se dere! Hvordan var reisen? - Lang.
Vi er vant til å komme om sommeren, så is og snø er litt for mye.
Det kan jeg tenke meg. Ikke hva dere er vant til i Miami.
- Kjenner dere hverandre? - Ja, det gjør vi.
- Jordy, dette er Claire. - Jordan, men... hei!
- Claire besteforeldre bygde stedet. - Må du jobbe her? Det suger.
Nei, de tvinger meg ikke. Jeg har det nok i blodet.
- Er foreldrene dine her? - Nei, de er i New Mexico på konferanse.
Vi hadde tenkt å stenge før dere ringte.
- Har dere wi -fi? - Jeg...
Jeg skal jobbe i morgen og Candace jobber frivillig på klinikken.
- Kan du vise ham rundt litt? - Pappa!
Det gjør jeg gjerne, herr Summers! Hva med i morgen klokken ni?
- Jeg bor her nede. - Da er det avgjort.
- Jeg går opp og hviler litt. - Jeg skal hente vesker i bilen.
- Bærer du opp de der? Ikke glem det. - Ja da.
- Skal du...? - Ja, vi ses i morgen.
Oppe før tolvslaget en helg? Jeg er sjokkert!
- Hva har du gjort med min egentlige sønn? - Morsomt.
Nå husker jeg! Claire skulle treffe deg her klokken ni.
Hvorfor er du aldri punktlig når jeg ber deg?
Apropos det. Vi spiser middag med pappa i kveld, så møt meg 17.30.
Vi går dit sammen. Claire kan forklare hvordan du kommer dit.
Alvorlig talt, Jordy. Du har bare én sjanse igjen.
Vi måtte jobbe hardt for at du ikke skulle sparkes ut av skolen.
Hva så? Skolen suger. Det er like godt at jeg blir utvist.
"Hva så"? Hva med vennene dine og for ikke å snakke om framtiden din?
Å, Jordy! Du må begynne å bry deg om noe veldig snart.
- Ellers går livet ditt til spille. - Ja da, mamma.
- Vi har ikke pratet ferdig om dette. - God morgen!
- Har dere sovet godt? - Ja!
- Skal vi...? - Ja, takk.
- Halv seks, Jordy. - Ok, mamma.
- Ha det! - Ha det morsomt.
21. Desember, Pemberton -skogen.
Jeg har vært i svarttrostens område i omtrent tre timer -
- og har ikke sett noen fugler i det hele tatt.
Jeg er fullkomment forbløffet over det.
På denne årstiden pleier det vanligvis å være hundrevis i disse skogene.
Jeg vet ikke riktig hva jeg skal gjøre.
Hvor er dere?
Hva har hendt deg, vennen min?
Hvor er alle vennene dine?
Jeg blir nok sen til middagen.
Unnskyld, jeg har bare brorens minisykkel.
- Blir han ikke sur om jeg tar den? - Bare om du ringer ham og forteller.
- Du kan bruke den mens du er her. - Gjerne!
- Hvor er alle sammen? - Det er lavsesong.
Dette er Pembertons sentrum.
Det eneste hotellet i byen ligger her og vi har en kolonial som har alt.
Og der er Fiona!
Hun satt barnevakt for meg og lærte meg å kjøre firhjuling og fransk manikyr.
Så det eneste spennende i byen er et hotell og en kolonial?
- Jeg burde være i Cabo nå. - Stakkars Miami!
Vil du sitte og drikke sprit med kompisene? Tåler du ikke ekte vær?
- Kom, så byr jeg på varm sjokolade. - Ok.
Hvorfor har du aldri blitt med foreldrene dine hit før?
- Arbeidsreiser. - Du hadde kunnet hvis du ville.
De ville vel ikke at jeg skulle vandre rundt i villmarken helt alene.
- De prater om deg hele tiden. - Ja da.
Det gjør de!
- Hva pokker var det? - Herr Watson, vår lokale racerbilfører.
Han er ganske slem og kjører i fylla, så hold deg unna ham.
- Kom, Miami! Jeg skal vise deg hulen. - Gatene her er jo livsfarlige.
Hallo?
Hallo!
Jeg vil ikke forstyrre, men...
Unnskyld. Jeg banket, men ingen svarte.
Roger Summers.
- Tim. - Jeg lurer på om du har telefon?
Jeg har ikke dekning, og jeg er sen til familiemiddagen.
- Den henger på veggen. - Takk, det var snilt.
Her er klinikken der mammaen din jobber hver sommer.
Folk her omkring ville gått uten pleie lenge om ikke hun var her.
Sivilisasjonen er langt borte.
Har du lyst å henge i morgen igjen?
Jeg vet ikke om jeg kan. Jeg har fullt opp på vår B og B.
- Ok, ingen fare. - Jeg spøker. Du er den eneste gjesten.
Skal vi gjøre noe mer friluftsaktig? Klarer du av en ekte vinter, Jordy?
Så klart. Jeg sluttet å skjelve etter tredje koppen med varm sjokolade.
- Denne gangen trenger du votter. - Ok.
Kan du si at jeg har ringt og at jeg ikke rekker middagen?
Fikk du tak i kona di?
Nei, hun var med en pasient. Jeg la igjen en beskjed.
Du er Dr. Tim Hughes fra Emergency Climate Coalition.
Jeg var det, men forlot vitenskapen for lenge siden.
- Du forlot visst alt annet også. - Hvorfor ikke?
Planeten er døende, Roger. Og det er vi som forårsaker det.
Og ingen vil gjøre noe med det fordi alle tjener for mye penger.
Du gjorde iallfall nytte. Kyoto, utslippsbegrensninger.
- Mye takket være din stemme. - Det var bare en dråpe i havet.
Man må begynne et sted.
Vi er et utdøende rase, men ingen ser ut til å bry seg.
- Tror du det kan skje alt på en gang? - Hva?
Klimakatastrofene som du forutser.
Antallet svarttrost har sunket drastisk.
I år flyttet de tidlig.
I dag fant jeg denne. Den er gjennomfrossen.
- Det blir kaldt her oppe om natten. - Ikke så kaldt.
Det er noe som er veldig galt.
Hva er det som ligger nord for byen?
En forskningsstasjon finansiert av flere universitet og etater.
De studerer været, seismisk aktivitet, de merker dyr.
Hva som helst for å bruke opp pengene.
Lurer på om de har data som kan være til hjelp? Hvor lang bort er det?
- Kommer an på hvordan du har tenkt å dra. - Gå.
Om jeg kommer tilbake i morgen, må jeg jo gå enda lenger.
Det blir snart mørkt. Du kan sove her, så kjører jeg deg dit med snøskuteren.
Det setter jeg pris på.
- Jeg må låne telefonen din igjen. - Ja da.
- Hvordan var daten? - Det var ingen date, men det var bra.
- Det er visst ikke så ille her. - Mannen din har ringt to ganger.
Først ville han ikke rekke middag, så sa han at han ikke kommer i dag.
Han skulle kjøre snøskuter opp til en stasjon med en annen forsker.
Virker det rimelig? Jeg syns det høres vilt ut.
Det er faktisk typisk ham.
- Vi kan vel spise middag? - Glem det! Vi drar til vår B og B.
- Unnskyld. - Ingen fare. Det er ikke din feil.
Jeg setter pris på at du gjør dette.
Jeg bryr meg ikke om fuglene dine. Jeg vil bare ikke at du dør her ute.
- Jeg vil ikke ha det på samvittigheten. - Du høres ut som sønnen min.
De burde ha hørt oss komme med tanke på hvor stille det er her.
Det lover ikke godt.
Takk.
Hallo?
- Burde ikke generatoren ha satt i gang? - Den har kanskje frosset.
- Frosset fast. - Hvordan er det engang mulig?
Vet ikke. Vi burde uroe oss for at det kan skje igjen, ikke hvordan det skjedde.
- Jeg er enig. - Det er ikke tilfeldig med fuglene.
Dyr er smartere enn mennesker. De vet det.
Vi må få i gang dataene og se om de registrerte noe.
Vi holder kontakt via disse. Jeg bærer karene ut, så begraver vi dem senere.
- Hva syns du om stedet nå, Miami? - Suverent!
Som å være på en jetski, men med en masse klær på seg.
Ja da. Jeg skal vise deg noe kult.
Vi har strøm. Godt jobbet, Roger. Kom tilbake, så ser vi på dette.
Helt tomt. Man kan skrike ut alle hemmeligheter uten at noen hører deg.
Dette er yndlingsstedet mitt. Prøv det du.
Vakkert.
Jeg mener at det er vakkert her ute.
Roger? Du må komme inn. Temperaturen faller raskt.
Hører du meg, Roger?
Legg på vedkubber. Ilden må ikke slukne! Så kaldt det er!
- Kult. - Nei, det var rart.
Vi burde stikke. Her oppe må man ta rart vær på alvor.
- Hvordan gikk det? Er dere forlovet? - Vi skal nok ha en tredje date først.
- Blir det en tredje date? - Jeg håper det.
Faren din er ikke her ennå, så vent noen minutter, så kommer jeg siden.
- Claire burde bli med oss? - Jeg kan høre med henne om du vil.
Du går ingen steder, Don Juan. Vi ses i venteværelset om 20 minutter.
- Hold deg i skinnet, ikke forstyrr noen. - Jeg lover ikke noe.
Hvem er Don Juan? Er han fyren på esel på kaffeboksene?
Ja.
- Helvete! - Kulda dreper batteriene.
Familien min vil bli urolig. Jeg må meddele dem på et vis.
Jeg sjekket. Ingen kommunikasjonsmiddel her inne virker.
Fant du noe annet brukbart?
Vel?
Ifølge data fra værmålerutstyret før det ble slått ut antyder -
- at vi opplever en atmosfærisk syklon.
Den kan være stratosfærisk eller mesosfærisk. Det har ikke hendt før.
Er det derfor temperaturen synker så raskt?
Luften trekkes oppover til den når atmosfæren.
Der blir den superkjølt og tetner og synker ned mot jorden igjen -
- som et underkjølt vindstøt.
Det ligner en vifte som sprer kald luft.
Den slår ikke ned overalt samtidig og har derfor ikke blitt merket.
Varselklokkene ringer ikke siden hendelsene er isolert.
Neste slår ned 02.06 og varer 10 minutter og 15 sekunder.
- Vi befinner oss midt i stormen. - Da kan Pemberton også rammes.
- Det blir ikke like kaldt der som her. - Kommer vi til å klare oss?
Så lenge.
- Hva forårsaker dette? - Årsak?
Giftutslipp, hull i ozonlaget, atomreaktorer som varmer opp havene.
Vi kanskje har en ny istid foran oss. Men den gode nyheten er...
...at kalde soner er relativt lave. Vindene ligger stort sett på overflaten.
Ikke høyere enn 2500 meter. Vi slipper fly som krasjer ned.
Toppen. Det er noe.
- Hva gjør vi med det? - Ingenting.
- Hva mener du med ingenting? - Ingenting.
Muligheten vår for å kontrollere dette slutter her.
Så du, jeg og alle andre kommer bare til å dø?
- Vi må kunne kjempe imot. - Syklonen vokser seg større der oppe.
Mer luft trekkes opp og frekvensen øker med 50 % for hver runde.
Det er et tidsspørsmål før den truer hele den nordre halvkulen.
De sikre sonene, mellom stormene, holder på å nærme seg hverandre.
Hvor lenge varer denne stormen?
Varigheten øker også. Neste vil være 10 minutter og 15 sekunder.
Så 14 minutter og 32 sekunder, så 18 minutter og 18 sekunder.
22 minutter, 26 minutter og så videre!
Den øker med fire minutter hver gang, en slags selvforsørgende vind.
- Den vil drepe alt i dens vei. - Men vær er vel selvregulerende?
Den stabiliseres vel til slutt? Vi må kunne påskynde prosessen.
Nei, det er for sent.
Ingen hørte da vi fremdeles hadde en sjanse. Det er over.
- Det må finnes en måte. - Hvordan det? Hva vil du jeg skal gjøre?
Skal jeg skyte opp et atomvåpen i rommet og sprenge den?
Ingen leter etter dette!
Vi har ingen kommunikasjon eller noe. Hvordan skal vi stoppe den?
Jeg vet ikke. Men kanskje du gjør det.
Jeg vet hvem du er, Tim.
Du prøvde lenge å overbevise verden om farene med klimaendringer.
Det fantes en tid da du brydde deg.
Ja, jeg tilbrakte hele karrieren min, livet mitt med...
...å forsøke å få verden til å forstå farene, og hva fikk jeg tilbake?
Jeg ble ignorert, latterliggjort, avvist og truet.
Men nå handler det ikke bare om oss to.
Jeg leste om hva som skjedde din kone og datter.
Hvordan de omkom i stormen Katrina.
Ingen ord kan beskrive det. En tragedie.
Men det fins andre familier der ute.
Min familie er der ute.
- God kveld, søster Lettie. - Hei, Jordan!
Hvordan trives du her?
Mellom oss to kan jeg innrømme at jeg er glad jeg ikke er i Cabo.
Claire er en hyggelig jente.
Noe bra i kassen for gjenglemte ting?
Jeg tviler, men ta en titt.
Claire... Vet du om hun treffer noen for tiden?
Claire ville nok sagt det om hun hadde kjæreste. Om det er det du lurer på.
Nei, jeg...
- Hallo! - Man vet aldri hva man kan finne.
Den var den rolige kvelden.
Beklager, men på grunn av strømbruddene ble det hektisk her.
Vi er et av få steder som har generator.
- Hvor er faren din? - Han dukket ikke opp... igjen.
- Så rart. - Nei, det var det samme forrige gang.
- Unnskyld? Unnskyld, kan jeg få hjelp? - Selvsagt, sir.
- Beklager, men jeg må ta dette. - Ja da.
Da skal vi se hva vi har her. Pass deg.
- Hva skjedde? - Herr Watson frøs i hjel i skuteren.
Jordan!
Ansiktet hans viste ren skrekk, som om han flyktet fra noe.
- Hvordan kan noe sånt skje? - Jeg har aldri sett maken.
Ingen dekning.
De vet ikke engang hva som venter.
Kona mi har blitt med opp hit i årevis. I år er gutten med for første gang.
Jeg kan ikke engang fortelle dem at de skal holde seg inne.
- Jeg kan ikke advare noen. - Nei, men du kan kanskje få dem ut.
Vi kan ikke stoppe stormen, men vi kan forsøke å flykte fra den.
Det fins en helipad nord for byen.
- 2500 meter. - Akkurat. Se her.
Sør for det området kan man overleve. Det er en sjansespill.
Jeg tar den.
Temperaturen er oppe på trygt nivå. Vi burde stikke.
Slik, herr Wallace. Så god som ny.
Men ikke begi deg ut på isen igjen. Hvil og hold hånden tørr noen dager.
Slapp av. Det blir kaldt her. Det er ikke noe monster som vil ta deg.
Det bare skjer.
Turister...
- Har mannen min ringt, Lettie? - Nei.
- Kan du si fra når han ringer? - Ja da, men han har kommet hit i 20 år.
Han er ingen grønnskolling som folk sier. Jeg er sikker på at han har det bra.
Takk.
Jeg tok bensin fra generatoren til snøskuteren.
- Hvis vi drar nå, rekker vi til hytten. - Jeg blir ikke med.
- Du kommer til å dø her. - Ingen kjenner til dette.
En telefon vil ikke overbevise noen. De vil ha ekte bevis, tall.
Om de får dem, kan de kanskje forsøke. Hundrevis av millioner vil dø.
Jeg vil ikke ha det på samvittigheten. Jeg er den eneste som kan gjøre noe.
Hva skal du gjøre?
Jeg må finne en måte å sende ut et signal herfra.
Jeg drar og advarer familien og så kommer jeg tilbake.
Stormen kommer ikke til å avta.
Jeg kom likevel hit opp for å dø.
Kona mi vil synes at det er komisk at jeg dør sånn.
Dra og redd familien din. Jeg har fred med dette.
Kan du sette på nyhetene, Jordy?
Det uvanlig kalde været rundt den nordre halvkulen forbløffer forskere.
I Russland er minst fire millioner mennesker uten strøm -
- og deler av Canada mangler kommunikasjonsmiddel.
Her hjemme har ingen offisielle uttalelser kommet -
- og Det hvite hus ber folk holde seg inne og beholde roen.
Vi burde lete etter pappa.
Du vet jo ikke hvor han er eller hvor du skal lete.
Det blåser jeg i! Vi må i det minste forsøke.
Han er voksen, Jordy. Det er ikke ditt ansvar.
Candace? Jeg har Wilma på telefonen. Hun tror hun har svelget en edderkopp.
Ok. Jeg må ta meg av det.
Ja da, men jeg bekymrer meg faktisk for ham.
Svar.
Kom an og svar, Candace!
- Pappa? - Jordy!
- Fint at du ikke dukket opp. - Jeg er lei for at du ble med hit.
Jeg er lei for at jeg har vært fraværende, men du betyr alt.
Du og mamma betyr alt for meg. Jeg elsker deg, Jordy.
- Hva er det, pappa? - En forferdelig storm er på vei.
Når vinden blåser, fryser man til is, dere må holde dere inne. Forstått?
Jeg forstår. Jeg og mamma er på klinikken.
Bra, en ny bygning med reserveaggregat. Dere klarer dere bra der en stund.
Stormen når Pemberton kl. 11.06 og varer i 18 minutter og 32 sekunder.
Dere må holde dere inne da. Vær oppmerksom på noen ting.
Vinden vil endre retning og da må dere være inne.
- Er du uskadd, pappa? - Jeg kommer og henter dere.
Pappa? Pappa!
Tim? Tim?
- Ja? - Jeg kunne meddele familien.
- Jeg drar til dem nå. - Toppen! Hør her...
Jeg vet hvordan jeg skal sende dataene. Jeg må bare opp til radiobølgene.
- Ta familien din til helipaden. - Det skal jeg.
- Tim? Redd så mange du kan. - Det skal jeg.
Sørg for at skuespilleren som spiller meg i filmen ser bedre ut -
- enn skuespilleren som spiller deg. Det må være realistisk. Lykke til.
- Strømmen har gått igjen. Har du kaffe? - Ja da.
Det er iskaldt.
Jeg pratet akkurat med sentralen.
Strømmen vil krangle en stund, og de ber oss å holde oss inne.
- Jeg drar tilbake til byen. - Ingen strøm? Jeg fryser i hjel.
- Dere får ikke gå utendørs. - Vent litt.
Jeg er Dr. Candace Summers og min mann er Roger Summers.
De fleste kjenner oss fra våre besøk her.
- Tydeligvis er en farlig storm er på vei. - Isvinder, faktisk.
- Jeg kjenner ikke til alle detaljer. - De har ikke sagt noe på nyhetene.
- Fordi de ikke vet om det! - Vi har alle opplevd dette før.
Dette er annerledes. Hvis du går ut når stormen kommer fryser dere til is!
- Vi må tilbake ut på veiene. - Dere hører ikke! Dere er ikke trygge.
- Hjemmene kan ikke holde dere varme. - Hvor skal vi da ta veien?
Vi burde alle bli her, inne.
- Og så da? - Vi venter på min mann som har en plan.
- Hun er fra Miami. - Det forklarer saken.
- Vi burde bli med ham. - Nei!
Jeg kjører lastebil i all slags vær. Jeg stikker mens det går.
Dere må bli! Dere er ikke trygge der ute.
Kollegaen min har en pasient som må flyttes. Det er en åtte timer lang tur.
- Vi har jobber å gjøre. - Kanskje vi blir med.
- Da danner vi en konvoi. - Vær så snill, vent!
Min mann er på vei hit. Han har all informasjon om stormen dere trenger.
Kan dere ikke bare vente en liten stund?
Vi er vant til dårlig vær, doktor. Om ikke vi hjelper folk, gjør ingen det.
Vær så snill?
Ok, jeg har 30 minutter på meg. Hva skal jeg gjøre?
Beskyttelse.
- Jeg drar og henter Claire. - Nei!
Du blir her som faren din ba deg om. Klinikken er mye bedre isolert.
Akkurat, hun vet ikke at hun er i fare der oppe.
Jordan Summers, jeg forbyr deg å forlate bygningen!
Kom.
Vær så snill, Gud, la dette virke.
Jeg vil treffe familien min igjen.
Pasienten i rom 7 skrev seg akkurat ut. Det var siste pasienten.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. - Byen er full av hederlige folk.
Hver eneste en av dem er sta. Vi overlever her ute.
Jeg rakk ikke prate med Roger, men ifølge Jordan...
- ...vet jeg ikke om noen overlever. - Det er vi er flinke til her, Candace.
- Hvor er Jordan? - Jordy?
Vi må finne ham!
Jordan!
Løp!
Tilbake! Skynd deg!
Kom an nå!
Ja! Flink jente!
Spøker du? Helvete!
Hold opp!
- Det er stengt, sir. - Som du skremte meg!
- Jeg er Fiona. - Roger. Hva gjør du her?
Det var så kaldt hjemme at jeg gikk hit, men det er verre her.
- Huset er ikke isolert nok. - Hva er det som skjer der ute?
Atmosfæren kjøles ned så mye at den synker til livsfarlige temperaturer.
- Det snør ikke engang. - Det er for kaldt for snø.
- Hva skal vi gjøre? - Vi må gå inn i et kjølerom.
- Skal jeg gå inn i et kjølerom? - Jeg er ingen ekspert.
- Toppen! Men du lever iallfall. - Akkurat. Kom an.
Kjølerommet er godt isolert. Det blir kaldt, men det er enda kaldere her ute.
- Håper du det? - Ja, jeg håper.
- Vi kommer iallfall ikke til å sulte. - Vi må bli her i 26 minutter.
Så øker temperaturen midlertidig. Da kan vi dra til klinikken.
- Hva skjer der? - Familien min er der. Du blir med.
Takk, Roger.
Nå må vi bevege oss og holde temperaturen oppe.
Den virker!
Takk og lov for vitenskapen. Nå må jeg få den opp i luften.
- Er det trygt ute? - Stormen kommer og går.
Tiden mellom stormene minsker hver gang til den ikke går an å unnslippe.
- Hva gjør vi? - Vi gjør som svarttrosten.
Vi flyr sørover. Vi drar til flyplassen, tar et helikopter...
- ...og flyr til et varmere sted. - Kan du fly helikopter?
Det løser vi da.
Kom an, ring meg.
- Hva gjør du, Lettie? - I fall generatoren stopper.
- Om noen klarer seg tilbake hit. - Ja da.
Roger!
Takk gode gud at du er her! Jeg var så redd.
- Hvor er Jordan? - Hos Claire selv om jeg forbød ham.
- Vi henter dem. - Og så?
- Vi flyr herfra. - Nærmeste rullebanen er 2,5 mil bort.
- Og stormen jager oss. Hva gjør vi? - Vi trenger en lastebil med kjølerom.
- Det holder kulda inne, men også ute. - Vi har en ved butikken!
Perfekt! Dere henter bilen, jeg henter Jordan og Claire.
Lettie, pakk en legeveske.
- Vi burde ikke skille lag. - Vårt B og B er ingen ny bygning.
Det er 1 time og 24 minutter til neste storm. Still klokken.
- Skal vi møtes her? - Hvis noe går galt...
Vi treffes her.
- Jeg elsker deg. - Jeg elsker deg.
Å, nei!
Nei! Jordy...
Herregud! Hva gjør du, mamma?
- Jordy! - Ikke gjør det!
- Gjør aldri det igjen. - Ok.
- Jeg er så glad dere er uskadd. - Han reddet livet mitt, fru Summers.
Det er det familier gjør. Vi må ta oss tilbake nå.
- Hvordan har pappa det? - Han er uskadd. Kom an.
- Hvor skal du? - Vi nordboere kan alle knep.
Nå vet dere det. Best for dere at dere gjør noe med det.
Ok, da starter vi med kablene.
Nå prøver vi.
Ja!
- Lett som bare det. - Ja da.
- Jeg fant noen til, Lettie. - Toppen!
- Har dere bilen? - Ja. Jordan og Claire?
Jeg ba dem skru ned termostaten og slukke alle lamper utenfor her.
Uttalelsen fra Det hvite hus lyder: "Vi visste ingenting."
Men Dr. Tim Hughes visste. Både da og nå.
Man har ikke klart å nå ham siden signalet hans ble sendt ut over verden -
- fra et sted i nordre Alaska. Masse - evakuering på den nordre halvkulen pågår.
Flyplassene tanker hvert eneste fly for å redde så mange som mulig.
Eier du et fly eller har pilotlisens skal du kontakte myndighetene.
Dra sørover om dere kan, ellers skal dere holde dere inne.
Nye bygninger er bedre rustet. Hold dere varme og vent ut stormen.
Redningsaksjoner settes i gang når stormen er over om sju dager.
Han klarte. Det var Dr. Tim Hughes.
- Pappa! - Jordy!
- Du kom! - Unnskyld at jeg tvang deg med hit.
- Unnskyld at jeg maste om Cabo. - Det gjør ingenting.
- Jeg tar ansvaret. - Det spiller ingen rolle.
- Det viktige er å holde seg varm. - Vi har sju minutter på oss.
Hold dere i ro. Nå begynner det.
Hold dere inne, tenn en ovn. Gud være med dere og lykke til.
Temperaturen stabiliseres. Nå stikker vi.
Lettie? Hva gjør du?
- Jeg blir ikke med, Candace. - Du kan ikke bli her!
Jeg ble født her og de menneskene jeg elsker bor her.
Jeg vil ikke svikte dem.
Nei, vær så snill, Lettie! Du kan ikke...
- Hun har tenkt å bli. - Kom, det er ingenting vi kan gjøre.
Rolig, Roger, så holder vi oss på veien.
Pent og rolig blir vår død. Hvor langt er det til flyplassen?
Vanligvis tar det 20 minutter. Vanligvis.
Hva er det der framme?
Det ser ikke bra ut.
- Hvorfor stopper vi? - Jeg vet ikke.
- Er alt i orden? - Ja, bli værende.
- Er alle...? - Ja.
- Er det eneste veien til flyplassen? - Ja, det fins ingen annen vei.
- Skal vi fortelle de andre? - Ikke om vi ikke må.
Hvorfor kjører vi ikke? Gode Gud, hva skjedde?
- Er det noe galt? - Veien er blokkert.
- Hva gjør vi nå? - Hopper inn i lastebilen.
Vi får håpe at vi har rett.
- Det virker. - Det er kaldere enn jeg trodde.
Vi klarer bare en eller to stormer til her inne.
Jeg må ringe foreldrene mine og fortelle hva som skjer.
Mobilnettet er nede.
Vi finner dem når dette er over.
- Hvordan gjør vi nå? - Det fins vel ingen annen vei?
- Bare om vi drar tilbake til byen. - Nei...
- Jeg vet en snarvei. - Hva?
- Vi kan ta White Bridge. - Hva er White Bridge?
Det er en gammel vei som går over elven, rett til flyplassen.
- Perfekt! Da tar vi den. - Stengt. Brofestene er sprukket.
Ødelagt av isen. I fjor døde to ungdommer da de kjørte firhjuling over.
Å, herregud!
- Ikke perfekt. - Det er ikke et alternativ.
- De jaget kanten. - Hva betyr det?
Det er en tåpelig konkurranse. Man ser hvem som kjører nærmest kanten.
- Da holder den ikke lastebilen vår. - Det går! Jeg har prøvd.
Broren min og jeg kjørte over med en varebil på vei hjem fra en fest.
- Det lyder for risikabelt. - Da kommer vi til flyplassen.
Selve veien er helt ok.
Vi kommer likevel til å dø om vi blir her.
Vi har nok ikke noe annet valg.
Nå setter vi i gang.
Du spøker med meg! Bensinen!
Du var med der bak. Klimaanlegget holdt oss i live.
- Hvor langt til flyplassen etter broen? - Småveier, omkring 40 minutter.
Så trenger vi 30 minutter med motoren i gang når neste storm kommer.
Vi har ikke nok bensin til neste isstorm.
40 minutter med bil og til fots... Det går ikke.
Vi kommer ikke til å klare det.
Jo, det gjør vi.
- Jeg skal kjøre gjennom neste storm. - Nei.
Det er vår eneste sjanse. Du er den eneste som kan fly et helikopter.
Jeg tenker ikke la en mor eller barn gjøre det.
Det er det vi gjør her i nord, Roger. Vi tar oss av hverandre og ofrer oss.
Nei!
Du vet hvordan det vil ende. Ikke kast bort mer tid.
Du må stoppe bilen og gå inn der bak.
Vi gjør det bra så som mulig for deg. Vi tenner lys og hever kupévarmen.
Da har du kanskje en sjanse.
Ikke kast bort mer tid!
Gi meg tepper. Skynd dere, ingen tid å miste.
- Hva er det som skjer? - Jeg er straks tilbake. Det er ok.
- Takk, Fiona. - Vi ses ved flyplassen.
- Det var en fin by, Roger. - Den beste.
Gå nå.
- Hva er det som skjer, pappa? - Sett deg.
Vi har ikke nok med bensin til å stoppe.
- Fiona kjører gjennom neste storm. - Nei, da fryser hun i hjel!
Vi har vinterforberedt kupéen. Hun overlever kanskje.
- Vi kan ikke gjøre dette, pappa! - Ellers fryser vi alle i hjel.
Og om hun fryser i hjel og kjører oss av veien?
Det skjer ikke.
- Hvordan går det? - Jeg er så lei av dette.
Jeg vet det, jeg også.
Du burde spise noe. Kalorier betyr energi og energi betyr varme.
Jeg klarer meg, Miami.
Mente du det du sa?
- Det om å finne foreldrene mine? - Absolutt!
Sju minutter til neste storm.
- Vi er nok på broen nå. - Den kommer til å holde.
- Herregud! - Det ordner seg.
Nesten framme. Nesten framme...
Det kommer til å ordne seg.
- Vi har stoppet! - Vi må hente henne.
- Nei, det er for kaldt. Det går ikke. - Fiona...
- Jeg forstår. - Det er ingenting vi kan gjøre, Jordy.
Jeg er lei for det.
Vi har ikke mye tid på oss. Skynd dere!
Fiona?
Jeg beklager virkelig.
De er gode folk.
Nå går vi.
- Hvordan gjør vi nå? - Dere to leter etter nøkkelen.
- Kom an, Miami! - Roger...
Vi trenger bare komme opp i 2500 meters høyde så klarer vi oss.
- Jeg elsker deg! - Jeg elsker deg. Nå tar vi av.
- Får jeg fortelle deg noe? - Ja da.
- Jeg er faktisk livredd nå. - Jeg vet det. Det er jeg også.
Det kommer til å ordne seg.
Er du virkelig redd?
Jeg er ganske sikker på at pappa aldri har flydd et helikopter før, så...
- Det må finnes en bedre måte. - Vi har ikke noe å taue det med.
- Vi har nøklene! - Bra. Hjelp til her.
- Alt? - Jeg er så lei av den alarmen!
- Hopp inn, det haster. - Inn.
På med varmen. Den sitter under ventilasjonen.
Jeg hadde ingen anelse om at du kan fly helikopter!
- Claire har rett. Du er ganske kul. - Jeg er full av overraskelser.
Helikoptret er nediset.
Hold kontroll på høydemåleren. Når vi kommer opp til 2500 meter slutter det.
- Vi klarer det. - Absolutt.
Vi fortsetter å stige. Vi er nær. Nesten der.
- Vi klarte det! - Er vi i sikkerhet?
- Vi klarer oss. - Vi må bare lande for å tanke.
Radioen virker. Vi kan få informasjon og siden fly videre sørover.
Godt jobbet, pappa!
Vi kan ikke bare fortsette å lande for bensin og mat. Hva skal vi gjøre?
- Det er en ny istid, mamma. - Roger?
Vi finner Claires foreldre...
...og så begynner vi på nytt.
Vi bygger opp samfunn igjen og prøver å ikke gjøre samme feil.
For Tim, Fiona og alle folkene som ikke klarte seg.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Per Olav Wiborg -Maurstad www.ordiovision.com